Po resnični zgodbi
DrSi predstavlja VRNITEV
15. januar 2015
Pridi, greva.
Jajca sem pripravila.
Po treningu ob petih te poberem. –Ob šestih. Rad bi še malo metal.
Ti tisti Chad še teži?
Ne.
Prav.
Sammy, izvoli.
Razmišljala sem.
Naj pokličem tvojega trenerja? –To pa ne, hudiča!
Ne preklinjaj.
Dobro jutro.
Hvala. –Prosim.
Dobro jutro. –Zdravo, očka.
Warriorsi igrajo jutri v Oklahomi s Thunderji.
Kaj se bo po tvojem zgodilo? –Steph Curry je sinoči zadel 32 točk.
Po mojem jih bo Chef Curry zmlel.
Kaj pa vem. Durant je kar dober. Trenutno najboljši igralec.
John.
Bo kdo blagoslovil hrano?
Prav, jo bom pa jaz.
Gospod, čeprav me razkači,
sem hvaležna za svojega sina.
Ker vem, da si ga ustvaril z razlogom,
do zdaj znanem le tebi.
Blagoslovi to hrano za naše telo. Amen. –Amen.
Razmišljam, da bi ti povišala žepnino na 100 dolarjev na teden.
Kaj počneš? –Tvoja mama skuša pritegniti sinovo pozornost.
Živjo, John.
Kaj dogaja? –Objem.
Prosim, pojdi.
Živjo, ga. J. –Chayla, Emma, kako sta?
Sanjsko, ga. J.
Skušam postati vajina frendica na Instagramu, pa mi ne uspe.
Ojoj! Mama, prosim, pojdi.
Šalim se!
Lepo se imejte.
Živjo, Abby.
Dobro jutro, učenci.
Danes je četrtek, 15. januar.
Odbor za almanah ima sestanek po pouku.
V nedeljo ob 16h pa je košarkarska tekma.
Dajmo, Orli! –Ja, dajmo!
In za konec še opomnik, da je v nedeljo praznik
v spomin dr. Martina Luthra Kinga ml.
Z Emmo imava vstopnici za sobotni muzikal Lak za lase.
Sliši se zabavno.
Tipi v pajkicah. –Saj ni balet.
Prepričana sem, da bodo v hlačah. –Kaj boste počeli vi?
Po tekmi bomo prespali pri Riegerju.
Zavidam vam. –Dobro jutro. Vstanite za Prisego zvestobe.
Položite roko na srce. Začnimo.
Prisegam zvestobo zastavi Združenih držav Amerike
in republiki, ki jo predstavlja,
en narod pred Bogom,
nerazdružljiv,
s svobodo in pravico za vse.
Mogoče bodo prišle tudi punce. –Katere?
Ne smem prej povedati. –Ampak so seksi. –Totalno.
Hecata se, ne? –Ne.
Josh Rieger, Josh Sander, tiho, prosim.
Nadaljujmo z govorno predstavitvijo družinske zgodovine.
Včeraj je Chad Green povedal, da so njegovi prišli sem z Mayflower.
Družina mojega soproga prav tako.
Njegov prapraded je bil neke vrste vitez.
Chayla je povedala, da so njeni sodelovali pri rojstvu bluza v Memphisu.
John, bi nas osupnil, prosim?
Nisem naredil naloge. –Zakaj ne?
Nisem imel časa.
Brez naloge boš imel negativno oceno.
"Ne moremo vrniti preteklosti,
lahko pa pridobimo ali izgubimo prihodnost."
Doreen, na vrsti si.
"Otrok moj, tako malo mi zaupaš.
Ne bodi tako skromna v svojih prošnjah."
Opravičujem se. –Živjo.
Dobro jutro. Jutro mi je ušlo z vajeti.
Je še kdo potreben kave? –Ne, hvala.
Kateri del? –Je vse v redu?
Niti ne.
Johnov rojstni dan se bliža.
Vem, da mu je ob njih vedno težko.
Kot bi med nama gradil zid.
In sovražim se zaradi tega.
Vem, da trpi in rada bi mu pomagala.
Ko se začnejo briti, je težje z njimi.
Potem pa gredo na kolidž. Pridi.
Oprostite, dame. Sem pa dvakrat prebrala knjigo.
Kje smo ostale?
Govorimo o tem, kako nas Beth Moore prosi, da pogumneje molimo.
Kaj vam pomeni "pogumneje moliti"?
Ne vem, zdi se …
Živjo, dame. –Pastor.
Prostor potrebujemo za sestanek.
Boste kmalu končale? –Ne.
Še 22 minut ne.
Enega za drugim imam sestanka s farankami.
Žal mi je, mislim, da ne bo šlo. –Prosim?
Na urniku sem rezervirala prostor.
V svojem koledarju imam samo sestanek osebja.
Kje je ta izmuzljivi urnik?
Prilepljen na vratih, skozi katera ste vstopili.
Že 10 let je tam.
Zdaj je uradno.
Digitalizirali se bomo. Maddy vam bo dala podatke.
Ne vem, kaj ste počeli v Kaliforniji,
ampak že dobrih pet let vodim sestanke farank.
Ne odpovedujemo srečanj. –Ne vem, kdo šteje, Joyce.
V duhovništvu sem že 10 let, vključno s Kalifornijo.
Mogoče lahko greste v Starbucks za vogalom?
Zabavno bi bilo, ne? –Vi plačate?
Nisem pomislil na to, ampak … –Krasno.
Dame, pojdimo,
ker ima naš novi pastor
pomembnejše opravke od nas.
Ne, ni res. Žal mi je. Obljubim, da se ne bo ponovilo.
Hvala, pastor. –In že pol leta vas prosim.
Kličite me Jason. –Vemo, pastor.
Zakaj si tako trda z njim?
Za začetek, zaradi frizure.
Tukaj! Dobra žoga. Dajmo, Orel.
Postavite obrambo! Razpršite se.
Dajmo, John. Postavi se! –Prost sem.
Lepo.
Ja, odlično, fantje. –Dajmo, razpršite se. Obramba.
Roke gor. Obramba.
Roke gor! Roke gor!
Tako, ja. Lepa. Lep met.
Razpršite se. Tako, ja.
Odkrijte se. –Daj, daj! –Tako, ja.
Krij ga!
O tem ti govorim.
Roke v obrambo.
Lepa, John. Lepo si vzel žogo.
Odlično, John.
Če mi nisi kos, pa narediš prekršek?
Pa že, butelj. –Kako si mi rekel?
Nehajta! Naslednji, ki zamahne, gre sedet.
Konec treninga. Umijte se.
John, Chad, pridita sem.
Kaj vama je?
John ti je ušel. Sprijazni se.
Za zdaj.
Pa že. Če bi rad v postavo, zamenjaj šolo. –Dovolj!
Novica! Nista še v NBA.
In s takšnim vedenjem tudi ne bosta.
Jasno?
Umijta se.
John, počakaj. Pomenil bi se rad.
Slišal sem, da si dobil nezadostno za nalogo o družinski zgodovini.
Saj je vseeno.
Če ne boš uredil, boš moral na sobotni tekmi sedeti.
Kaj? Navadno sr …
Briga me. –Dober igralec si. Ampak trenutno si kvariš možnosti.
Kaj se dogaja s tabo?
V redu sem. Adijo, trener.
Kako je bilo na treningu?
Dobro.
Kako je bilo v šoli? Naj uganem. Dobro.
Kaj pišeš?
Govorno vajo.
Mogoče ti lahko pomagam.
Za kaj čuvaš svoje jordanke?
Za pravo priložnost.
Prav.
Ljubček, pridi dol.
Prijatelji ti želijo zapeti Vse najboljše.
Kaj je narobe?
Vsi čakajo.
Zakaj ni želela zabave zame?
Zakaj me ni hotela?
Če ti je kaj lažje,
namen imaš in ljubljen si.
G. Smith. Lepo, da ste se nam danes pridružili.
Pripravljen sem na govorno vajo.
Torej, sem John Smith.
Večina vas ve, da sem posvojen.
Sem iz majhnega mesta Sansare v Gvatemali.
Ne poznam svoje biološke mame,
vem le, da me ni želela.
Joyce in Brian Smith sta me posvojila, ko sem imel 9 mesecev.
Šla sta delat kot misijonarja in se domov vrnila z mano.
Najbrž zato, ker sem tako prikupen.
Ja.
Prav, prav. –Brian, tjale.
Prav, bom.
18. januar 2015
Dobro. –Zdravo.
John, danes boš v cerkvi sedel z nama.
Kdo strese zemljo s svetim gromom
in nam v spoštovanju jemlje dih?
Kralj v višavah, kralj nad kralji.
To je ena sama milost.
To je neomajna ljubezen,
da zame se žrtvuješ,
da zame se žrtvuješ.
Da nosiš moj križ.
Nosiš moj križ.
Življenje si dal,
dal si življenje
za mojo svobodo.
Za mojo svobodo.
Jezusu pojem za vse,
kar je storil zame.
Ta milost je veličastna, zato Ga častim.
Ne vedo, od kod smo.
Nič nam ne morejo.
Roke dvigam, ko me brani.
In uspelo nam je.
Niste me slišali, uspelo nam je.
Nisem si zaslužil, a bom vzel.
V meni je luč, skrita za druge.
Lahko jo čutiš, lahko jo slišiš.
To je ena sama milost.
To je neomajna ljubezen,
da zame se žrtvuješ.
Da nosiš moj križ.
Nosiš moj križ.
Dal si življenje,
življenje si dal
za mojo svobodo.
Za mojo svobodo.
Jezusu pojem za vse,
kar je storil zame.
Izjemno!
Hvala. –Izjemni ste bili.
Zaploskajmo gostom.
Rob, najlepša hvala.
Izjemno. Hvala vam.
Dvignite roke vsi, vključno z mano in mojo ženo,
ki so zasvojeni s Samskim moškim.
Dobro.
Lažnivci.
Lažnivci! Vem, da vas je veliko več.
Laganje je greh, še hujši je, če lažete v cerkvi.
Dobro.
Cathy, malo se te bom lotil.
Cathy, slučajno vem, ker sem slišal v vrsti v trgovini,
da gledaš Samskega moškega v raju.
Nihče ne gleda samo Samskega moškega v raju.
Oprosti. Kot bi rekel, da grem v okrepčevalnico samo zaradi solate.
Ja, gledam ga. –Se mi je zdelo.
Stavim, da ga gleda tudi tvoj soprog. Bob, razumem te.
Najprej si gledal, ker te je silila, zdaj pa si zasvojen, ne?
Sprašuješ se, kako bo Andy našel pravo ljubezen.
Spomnite se Juana Pabla iz prejšnje sezone.
Ta tip! Veste, s čim me je vrgel s tira?
Teden za tednom je ženske prosil, naj se mu obvežejo.
Ko pa bi se moral sam, je stisnil rep med noge.
Vsako je vprašal: "Sprejmeš mojo vrtnico?"
Ko pa je njega ena prosila, naj se obveže,
ni mogel zbrati poguma.
Gotovo se vam svita, kam merim, vendar je res.
Teden za tednom nam stoji ob strani.
Ja, tudi Bog nas prosi za obvezo za vse življenje.
Vendar imam za vas dobro novico, res dobro.
Ni nam dal samo vrtnice.
Dal nam je najdragocenejše, kar je imel.
Svojega sina.
Po mojem se tudi mi ne bi smeli bati obveze, kajne?
Dobro, odprimo Sveta pisma.
Lukov evangelij.
Prideš nocoj na tekmo? –Ne, ne bo mi uspelo.
Paula, zdravo. –Lepo te je videti.
Enako, hvala.
Zdravo. –Zdravo. Kako ste? –Zdravo, Joyce.
Kaj imate danes v načrtu? –John ima tekmo.
Res? Videl sem ga malo metati na koš.
Poba je zver!
Kaj praviš, J? Prideš na Mladinsko srečanje?
Reva! Daj, no. –Prav, pridem.
Tako se govori. Fant je …
zakon!
Ne vem, o čem govorite, ampak se nam mudi.
Lepa maša, pastor. –Hvala, Brian. Jason me kliči.
Jason.
Pelji jo, John!
Odlično. –Dajmo, Orli!
Pokrivati ga morajo. –Dajmo, obramba!
Dajmo, obramba! Razkropite se!
To, John! –Dobra.
Glej uro!
John, postavljeni Orel!
Dajmo, John! Postavi!
Nazaj! –John, prost je! Podaj mu!
Orel! –Tri! Dve!
Ena!
To, John! –John Smith!
Odlična igra, ampak ko naslednjič določim igro, me ubogaj.
Pojdite se umit. Dobra tekma!
Jih bosta vidva peljala? –Ja.
Mimogrede bomo šli po pice. –Odlično. Hvala, Cindy.
Malenkost. –Dobro si igral. –Ti tudi.
Jutri pošlji mami sporočilo, kdaj in kje naj te pobere.
Prosim, ne pozabi. –Ne bom.
Dobro si igral, sinko. –Ja.
Lepo se imej.
In ne počni neumnosti. –Prav, Brian.
Rad vaju imam.
Oprosti, nama je to prav?
Samo obdobje je.
Odziv hoče vzbuditi.
Ko te kliče Brian in ne objame mame v slovo? –Malo obojega.
Prostor potrebuje.
Mogoče bi morala biti popustljivejša.
Brian, ne moreš biti njegov oče in najboljši prijatelj.
Zakaj ne? –Ker tako ne gre.
Že grem!
Bi rad videl drsenje?
Abby je všečkala mojo objavo.
Kul je. Ni kot Molly, ampak …
Molly se je preselila v Teksas.
In? Kar naprej mi piše.
Še malo.
ZMAGOVALEC
Huda zmaga!
John, pridi igrat. –Takoj.
V redu.
Grd dojenček si bil.
Butelj, to nisem jaz, ampak moj očka. Jaz sem tisti drugi.
Mami se zdi smešno, da sva si tako podobna.
Res je, in oba sta grda.
Fantje, ne ostanite vso noč pokonci.
Lahko noč, ga. Rieger. –Lahko noč, fantje.
Dan Martina Luthra Kinga ml. 19. januar 2015
Pojdimo!
Sem, sem! –Hitro, hitro!
Podaj.
To je za majhne otroke. –Podaj.
Zlezi tja gor. –Počakajta me.
Zavrti me. –Daj! –Zavrti me!
Vrti! Hitreje!
Nehajta!
Vrti se mi!
Fanta, pojdimo k jezeru.
Ojoj!
Prav, pojdimo!
Poglej tole!
V redu je. –Dovolj je debel. –Pojdimo!
Še vedno se mi vrti!
Pridi, ne bodi reva!
Ja, pridi! –Pojdimo se lovit.
Ulovi ga.
Pridi! –Pohiti!
Ti loviš! –Gremo!
Pridi! –Daj, daj!
Pak je na ledu! –Pridi sem!
John ga ima! In gol!
Recita "Orli". Tri, dve, ena!
Orli!
Ujemi ga!
Bom! –Ne!
Drsi mu! Ujemi ga! –Ne!
Nemogoče! –Ostani na tleh!
Drsi, pazita.
Dobila sva te. –Fantje! Pojdite z ledu!
Ni varno!
Za olimpijske igre treniramo! Ne uničite nam sanj!
Mogoče ima prav. –Si slučajno slišal pokanje?
Takoj, drugače pokličem policijo. –Razumemo.
Samo prijatelja morava prej ujeti. –Kaj? Ne!
Ujemi ga. –Nehaj!
Podri ga.
Počasi! Dajta, no!
Ujela sta me. –Nikamor ne greš.
Ste se imeli lepo? Kdaj pridem pote?
Josh, drži se!
Ne morem! Premrzle roke imam.
Drsi mi! –Rieger. drži se!
Ne morem gor! –Dihaj! Porinil te bom ven!
Imam te! Zdrži!
John! John!
John, primi me za roko! John!
Plavaj! Daj! –John!
Potopil se je! Ne vidim obraza!
Na pomoč! –Kam je šel?
Plavaj! Zmoreš!
John!
Prosim, pomagajte!
Pomagajte!
Na pomoč! –112, kakšno težavo imate?
Trije fantje so padli skozi led. Takoj pošljite pomoč!
Vsa razpoložljiva vozila, na jezeru se nekdo utaplja.
Sporočite svojo lokacijo.
Gremo! –Hitro!
Avto 11, na postaji smo, 7 minut daleč.
Prihajamo z opremo za reševanje.
Kje so? –Tam spodaj, 30 metrov od obrežja.
Dobro.
Vzhodni vhod, 30 metrov od obale.
Policija je na prizorišču.
En zunaj, en v vodi, en pod ledom.
Kako dolgo? –Po izjavah priče med 5 in 7 minut.
Sprejeto. Povej načelniku, da smo dve minuti proč.
Pomagajte!
Lomi se pod mano. –Tu počakaj, jaz bom šel!
Ostanite tam, prihajam po vas!
Prosim, pomagajte. Hitro!
Hitro, prosim! –Prosim, pomagajte nam.
Ne bom več dolgo zdržal.
Pod vodo je. –Najprej rešim prijatelja, potem še tebe.
Daj mi roko!
Pridi, imam te. –Hvala.
Pridi!
Vzemimo drog, da lahko pridemo do dna.
Več rabimo! –Koliko?
Poznam ta del jezera. Tri do tri metre in pol je globoko.
Vzemi trojko! –Prav.
Je en še pod ledom? –Ja.
Potapljači z jeklenkami so na poti.
Razpoka se širi.
Drugega moramo spraviti z roba.
Kako je tvoj? –Podhlajen, ampak diha.
Led poka. Previdno!
Kako dolgo je že pod vodo? –Najmanj 10 minut!
Prosim, rešite ga. Pod vodo je.
Potopil se je. Prosim! John mu je ime.
V redu je. –Prosim, rešite ga.
Zlezi sem in primi policista za roko.
Naredili bomo vse, da najdemo Johna.
Pridi. –Prosim, najdite ga.
Počasi pojdi noter, Joe.
Da ga ne porineva še globlje.
Od zadaj naprej bova delala.
Se samo meni zdi ali se območje širi?
Širi se.
Dno je na okoli treh metrih.
Najti morava fanta.
Pripravljeni.
Koliko je minilo? –15 minut.
To bo iskanje trupla, ne reševanje.
Reševalec? Vzemi nahrbtnik.
Še en nahrbtnik rabim.
Pojdi nazaj. –Pojdi nazaj.
Zdi se, kot da je šef rekel: "Pojdi nazaj."
Nisem slišal.
O čem govori?
Ne vidim globlje od metra, prekalno je.
Nočem ga porezati.
Tommy, če je prišel pod led, je mrtev.
Skrajna meja se spusti na 7,5 metra ali manj.
Daj, John. Bodi tu.
Nekaj imam!
Kaj je?
Je on?
Tommy!
Ne izgubi ga, Tommy. Povleci ga gor. –Imava ga.
Imava ga! –Ne morem več držati.
Imava ga!
Vrzite vrv!
Vrv je pripravljena na vlek. –Imamo ga.
Vleci!
Dajmo! –Vleci!
Daj! Še vleci!
Nima utripa. –Začni z oživljanjem.
Gremo, gremo!
Dve, tri, štiri, pet!
Stoj!
Vleci, vleci!
Ena, dve, tri, štiri, pet!
Devet, deset, enajst, dvanajst!
Intubacijsko kanilo.
Ena, dve!
Daj, John.
Cindy! Čakala sem tvoj klic.
Joyce, nesreča se je zgodila.
Fantje so se igrali na ledu in padli skozenj.
Takoj moraš v bolnišnico.
John je tam. Vsi fantje so tam.
Izbiram nastavljivo stikalo, ki si ga želela.
Brian! John je imel nesrečo!
Fantje so padli skozi led.
Joyce, pomiri se. –V bolnišnico Sv. Jožefa grem.
Prosim, se lahko dobiva tam? –Prav, tja bom prišel.
Joyce, pomiri se.
Pomiri se.
Kaj vemo? –14-letni deček, neodziven in brez utripa.
Led se jim je vdrl.
Dali smo mu 500cc bolusa. Na otip je leden.
Keith, prevzemi pritiskanje.
Dajmo mu odmerek, fiziološka raztopina.
Odprite pretok, izračunajte za 36 kg.
Pripravite adrenalin.
Adrenalin teče.
Ustavi pritiskanje.
Ni utripa. Še vedno je mrzel.
Zenice fiksne in razširjene. Ni odziva.
Pritiskajte dalje. Pripravite adrenalin.
Adrenalin 0,38 mg. –Temperatura 31,1 stopinje.
Koliko do naslednjega preverjanja utripa? –30 sekund.
Prosim, Gospod. Prosim, Jezus. Prosim.
Preverite utrip. Če ga ne bo, uporabimo elektrošok.
Nekaj moramo poskusiti. Nastavite na 150 joulov.
Pripravljam elektrošok. –Dve minuti.
Ni utripa. –Umaknite se.
Elektrika.
Ni utripa.
Kakšna je zunanja temperatura? –Slabih 10 stopinj.
Jezerska voda je dovolj mrzla, da poškoduje srce in možgane.
Temperatura se je dvignila na 32,2 stopinji.
Pripravite adrenalin. –Adrenalin vbrizgan.
Adrenalin, 0,38 mg.
Misli, Kent. Misli.
Koliko adrenalina smo mu dali? –Osem odmerkov.
Pripravite elektrošok.
Dve minuti.
Ni utripa.
Dobro, umaknite se.
Elektrika.
Ni utripa. –Temperatura je 35 stopinj.
Topel je.
Skupni čas 45 minut, doktor.
Doktor Sutterer.
Nič …
Nič več ne moremo narediti.
Počakali bomo njegovo mamo.
Keith, nadaljuj. –Nikamor ne grem, šef.
Prosim, Gospod. Prosim, Jezus.
K Johnu Smithu sem prišla. –Dobro.
Tja lahko sedete. Njegove starše čakamo.
Njegova mama sem. –Oprostite, samo trenutek.
Tukaj je. –Naj jo pripeljem sem?
Jaz bom šel.
Joyce, tu sem. –Ne dovolijo mi k njemu!
Moj John je notri in ne smem k njemu. Ni to nezakonito?
Potrpežljivi moramo biti.
Joyce Smith? –Ja, jaz sem Joyce.
Pozdravljeni. Dr. Kent Sutterer.
Vse skušamo narediti za vašega sina, toda John se ne odziva.
Kaj to pomeni? –Odpeljal vas bom k njemu.
Dobro, ekipa.
Keith.
Joyce, zunaj bomo.
Vzemite si za slovo, kolikor potrebujete.
Kaj?
Ne razumem.
Ne razumem. Ne …
Ne.
Ne, ne.
Ne!
Ne, ne, ne, Bog.
Prosim, Jezus. Prosim, Jezus.
Moj John. Moj John.
Sveti duh, zdaj te potrebujem.
Zdaj te potrebujem.
Prosim, prosim te, ne vzemi mojega sina.
Prosim! Prosim!
Prosim, vdihni spet življenje v Johna. Prosim!
Prosim, Bog. Prosim, prosim.
Pridi, vdihni življenje v Johna.
Prosim, Bog.
Prosim, Bog. Pošlji Svetega duha, naj reši mojega sina!
Utrip imamo! –Kaj?
Kaj? –Utrip imamo!
Utrip imamo! Travma 2.
Pokličite respiracijsko, umetna pljuča potrebujemo.
Čutiš utrip? –Ja. –Pripravite kanilo.
Nosno sondo bomo vstavili po intubaciji.
Joyce? Kje je John? Joyce.
O, Brian. –Kako je John?
John ima utrip, vendar je šibak.
Trudimo se ga stabilizirati.
S helikopterjem ga bomo odpeljali v Cardinal Glennon.
Največjega strokovnjaka za utopitve imajo, dr. Garretta.
Po mojem mnenju je Johnovo edino upanje.
Kontrola, tu Cardinalov helikopter. –Za vami bom prišel!
Pojdite proti Cardinalu.
Prosim za program leta.
Pristali boste na drugi ploščadi, kjer vas bo čakalo osebje.
Gospa, boste lahko leteli?
Ja, dobro sem. –Hiperventilirate.
Na smrt se bojim višine.
Morda je bolje, da greste z avtom.
Ne, ne bom pustila sina samega! –Prav.
Živjo, ljubica! Ponosna boš name, odtekel sem pico.
John Smith je padel v ledeno jezero. –Čakaj, kaj?
S helikopterjem ga peljejo v Cardinal Glennon. –Prihajam.
Vi ste Johnova mama, ne? Z mano morate.
Johna bo zdravil dr. Garrett. –Prav.
Poiskali vas bomo takoj, ko ga namestimo. –Prav.
Sem lahko sedete.
Smithovi. Fanta so s helikopterjem pripeljali iz Sv. Jožefa.
Tukaj je. –Obvestili vas bomo takoj, ko kaj izvemo. –Prav, hvala.
Zdaj res ni pravi čas.
Vem, Joyce. Zato sem tu.
Hvala, ker ste prišli.
Ne bom odšel.
Vsaj zdaj ne. –Prosim?
Vem, da nisi ljubiteljica mojih maš ali moje frizure.
Vendar pa sem Johnov pastor in tudi tvoj.
Zdaj morava pozabiti na nesoglasja in se osredotočiti na Johna.
Brian!
Hvala, da ste prišli.
Ja, povečali smo pretok.
Sem dr. Garrett.
Žal mi je, da smo se srečali v teh okoliščinah.
Vaš sin je živ, toda utrip je šibak.
Johnovi možgani in njegovi organi
so bili brez kisika najmanj 20 minut,
preden so ga začeli oživljati.
Ima katastrofalne poškodbe.
Niti osnovnih možganskih funkcij.
Nisem še videl takšnega primera.
Dejstvo, da je zdržal tako dolgo … –Oprostite. "Tako dolgo"?
Doktor?
Če se bo John zbudil,
bo imel hude nevrološke motnje.
Žal mi je, g. in ga. Smith.
Toda ne verjamem, da bo John preživel noč.
Če imate sorodnike in prijatelje, ki bi jih želeli poklicati, da pridejo,
je zdaj pravi čas.
Dr. Garrett, rekli so mi, da ste najboljši.
Strokovnjak sem na svojem področju. –Ne, najboljši ste.
Dejansko ste slavni.
So mi narobe povedali?
Ne, niso.
Vem, da ne poznate mojega sina,
toda moj John je borec. Ne preda se.
Zato morate za Johna dati vse do sebe.
Nič manj.
Bog pa naj naredi ostalo.
Prav.
Nič se ne ve. –Nam ne morejo povedati več?
Tukaj sta. –Zdravo, Melissa.
Žal mi je.
Prišli smo takoj, ko smo slišali.
Kaj pravijo za Johna?
Ne bom ponovila, kar mi je skušal povedati zdravnik,
ker ne sprejmem tega.
Ker bo John ozdravel.
Joyce, odkrita moraš biti s sabo glede Johnovih možnosti.
Saj sem odkrita.
Nazaj bom šla.
Samo dve osebi smeta biti v sobi. Brian?
Brian, pojdiva. –Pojdita z Jasonom.
Tu bom počakal. –Si prepričan?
Sem, hvala.
Kako so fantje?
Oba Josha so izpustili pred nekaj urami.
Bila sta podhlajena, drugače pa jima ne bo nič.
In John?
John je v težkem stanju.
Vendar pa ima utrip,
kar je mnogo več, kot se je komu zdelo mogoče.
Mama je rekla, da se je zgodil čudež. –Ja.
Ja.
Še vedno ne vem, kako naj to povem.
Njegova mama je bila pretresena. Molila je in …
Še vedno ne morem verjeti.
Oživel je.
Bo z Johnom vse v redu?
Očka je imel naporen dan.
Vem, toda rada bi vedela, kaj naj rečem sošolcem.
Ljubica, dejansko nihče ne ve zagotovo.
Je možno, da bo prišel John ta teden že v šolo?
Ne, ljubica.
V bolnišnici bo, dokler …
Ljubica, ne vem, ali bo John še dolgo živel.
Toda rekel si, da je živ. –Vem.
Za zdaj, ljubica. Za zdaj.
Vendar je … Zapleteno je.
Iz bolnišnice so poklicali.
Ne verjamejo, da bo fant preživel noč.
Tisto danes je bilo posebno.
Kar si storil.
Če šef ne bi rekel, naj še enkrat pogledam nazaj,
ga sploh ne bi našel. –Kako?
Če nama ne bi zaklical, naj greva nazaj.
Mislil sem, da si zmešan. –Nič vama nisem zaklical.
Trudil sem se okoli drugih dveh, da ne bi bila ob prste.
Jaz ga nisem slišal.
Ti si ga našel, Tommy, Pomagal sem ti ga potegniti ven,
ostalo pa si naredil sam.
Slišal sem glas reči: "Pojdi nazaj."
Kdo je potem bil?
Jaz že ne.
Šef, hecaš se z mano.
Ne.
Samo sedim in poslušam, kako skušaš zasluge pripisati drugim, kar je odveč.
Danes sem bil priča nečemu neverjetnemu.
Nekateri bi temu celo rekli čudež, zaradi česar tudi pišem.
Da si bomo, naj se zgodi karkoli, zapomnili, čemu smo bili priče.
Molimo za Johna, Chayla
20. januar 2015 18 ur po Johnovi nesreči
Moj John je preživel noč. –Seveda je.
Borec je.
Malo sem se pozanimal pri Brianu.
Dve smetani, en sladkor. –Hvala.
In hvala, da si ostal čez noč, Jason.
Kaj je? –Prvič si me poklicala Jason.
Žal mi je, grozna sem bila do tebe.
Ne, daj, no. Kaj pa govoriš?
Komu ne bi bila všeč dve strani dolga napisana anonimna pritožba
zaradi cerkvenega benda?
Raper je bil res preveč. –Prav.
Zrasla sem ob hvalnicah.
Kako si vedel, da sem bila jaz?
Saj nisem. Torej …
Joyce, v cerkvi sem zamenjal glasbo samo zato,
ker bi naredil čisto vse do zadnjega,
da bi mladino navdušil za obiskovanje maš.
Otroke, kot je John.
Malo več spodbude potrebujejo.
Ja, razumem te.
Paula je najbrž jezna name. –Ne, zdiš se ji zelo …
Odločna.
Pojdi domov k družini.
Si prepričana?
Ja, seveda.
Dobro jutro. –'Jutro.
Pokliči, če bi kaj potrebovala. Kmalu bom nazaj.
Prav, hvala.
Wendy mi je ravno poročala.
Ne vem, kako je John uspel preživeti noč.
A sem vesel, da sem se motil.
Možganski edem me skrbi.
Tako kot vse telo bodo tudi Johnovi možgani otekli.
Obdržal ga bom v umetni komi,
da bo imelo telo priložnost obrniti proces.
In danes bomo naredili veliko preiskav.
Nujno moramo zaznati kakšen dokaz o delovanju možganov.
V najboljšem primeru nas čaka dolga pot.
Ne bom vam lagal.
Na neznanem področju smo.
14-letni deček iz St. Charlesa,
ki je bil 15 minut ujet pod vodo
po padcu skozi led na jezeru Saint Louis,
se danes še naprej bori za življenje.
V ponedeljek so reševalci
potegnili iz vode neodzivnega Johna Smitha brez utripa,
nato so ga prepeljali v bolnišnico Sv. Jožefa,
kjer so ga travmatologi oživljali naprej
še 45 minut.
Po eno uri brez znakov življenja
je začela Johnova mati Joyce moliti.
In Johnu se je vrnil utrip.
S helikopterjem so ga hitro prepeljali v Cardinal Glennon,
kjer se po naših podatkih dr. Garrett s svojo ekipo trudi
rešiti Johnovo življenje.
Kay Quinn v živo iz bolnišnice Cardinal Glennon.
Kje je Jason?
Domov sem ga poslala.
Zjutraj si zgrešil dr. Garretta. –Ne, poiskal me je.
Brian, sinoči se nisi vrnil.
Ne morem ga gledati takšnega.
Ne morem biti v tej sobi
in ga gledati v tem stanju.
Žal mi je.
Če kaj potrebuješ, sem na hodniku.
Ne bom odšel.
Prav.
Melissa misli, da vsi samo čakajo, da bo John umrl.
In da …
Da samo traja dlje, kot so pričakovali.
Kaj misliš ti? –Žal mi je,
ampak mislim, da ima prav.
Vsem vidim to na obrazu, razen …
Na mojem?
Verjamem, da lahko Bog povsem ozdravi najinega sina.
Vem.
Zakaj si moral spati v bolnišnici?
Se spomniš, da je druga beseda za pastorja tudi pastir?
Pastirji pazijo na svoje ovce, ne?
Zato vedno praviš mami, da so ljudje v cerkvi kot ovce?
Ne ponavljaj tega.
Ne, John je kot poškodovana ovca.
In to se res včasih zgodi.
Če najde pastir na pašniku poškodovano ovco,
jo dvigne in jo nosi za svojim vratom.
Zakaj?
Da lahko ovca sliši bitje njegovega srca.
In tako se povežeta.
Boš nosil Johna za vratom? –Ne dobesedno.
Mesarim tole prispodobo.
Očka bo šel v bolnišnico, da bo Johnu v oporo.
Slišal bo očkov glas in vedel bo, da ga ima rad.
Ker pastorji to počnejo. Radi imajo svoje farane.
Zakaj nisi tako povedal? –Ja, res.
Ne sanja se mi. Ne vem.
Pojdita si umit zobe. –Vajina mama bi morala biti pastor.
Hej, krožniki!
Ja, vem. Res je hudo.
Hvala.
Kaj je?
Če John umre,
jo bo to uničilo.
Brez kančka dvoma verjame, da bo preživel.
Tommy.
Kako si?
Kaj te zanima, šef? –Fantje mislijo,
da si mogoče še vedno pretresen zaradi fanta.
Vem, kaj sem slišal.
Verjamem ti. –Kakšen meter proč
je jezero globoko sedem metrov in več. –Res.
Da smo ga tako hitro našli … –Skoraj ni mogoče.
Se je tebi kdaj to zgodilo?
Ne.
Kot se mi zdi,
je lahko le dvoje.
Ali sem zmešan …
Ali pa Bog govori s tabo.
Tako je.
V tem primeru
imam hudo osebno težavo. –Kakšno?
Ne verjamem v Boga.
Joyce misli, da bo John odkorakal iz bolnišnice.
Kaj meniš ti?
Seveda imam dvome,
če me to sprašuješ.
A če sem iskren,
se mi zdi možno.
Pozanimal sem se o primerih utopitve, o stotine primerih.
Nihče v Johnovi situaciji ni preživel.
Verjamem v Boga.
Toda morda je v takšnih primerih moja vera omejena.
Odkrit bom s teboj.
Ne vem, kaj bo Bog storil z Johnom.
Res ne vem.
Vem le, da moram zdaj stati vama z Joyce ob strani.
V najboljšem primeru bo moj sin odšel od tod s hudimi možganskimi poškodbami.
Bi to prenesel?
Hvala, doktor.
Osredotočiti se moramo na bolnike, ki jim lahko pomagamo.
O tem ne odločava midva, temveč dr. Garrett.
Na tej točki je nemogoče, da bi si bolnik opomogel.
Vseeno je naše delo poskrbeti za bolnika,
dokler dr. Garrett ne spremeni navodil ali bolnik premine.
Toda slika možganskega krvnega pretoka kaže odsotnost …
Bolniku je ime John.
John Smith. –Pozdravljeni, sem dr. Lulu.
S kolegi smo razpravljali o sinovem primeru.
Slišala sem vašo razpravo.
Mislili smo, da smo sami. –Seveda ste.
Vendar sem tu in moj sin leži pred vami.
In moj sin vas lahko sliši, če verjamete to ali ne.
Zato nočem od zdaj naprej
v tej sobi slišati nobene negativne napovedi zanj.
Govorili bomo, da bo John preživel.
Ste razumeli? –Nismo vas želeli razburiti.
Ste razumeli?
Smo.
Krasno.
Si dobro?
Ne.
Če sem odkrita, sladkor mi vpije v nebo
in še hud glavobol imam. –To pa ni dobro.
Domov moram po inzulin in …
Pojdi. Z Brianom bova tukaj. John je stabilen.
Mogoče si boš lahko vsaj malo odpočila. –Prav.
Sammy!
Pogrešala sem te.
Najbrž si sestradan. Najdiva ti kaj.
Sammy je jedel in bil na sprehodu. Ta teden bomo me skrbele zanj.
V hladilniku je mesna štruca. Rade te imamo, punce iz knjižnega kluba
Stabilen je. Nobenih pravih sprememb.
Tvoje jordanke sem prinesla.
Vem, da se jih ne sme nihče dotakniti.
Toda mislila sem, da bi mogoče …
Komaj čakam, da vidim,
kako boš spet metal na koš in tekal po igrišču gor in dol.
Moje veselje in ponos si, John.
Slišiš svojo mamo?
Neskončno te imam rada.
Ne pozabi tega.
John?
Roko mi je stisnil! –Kaj?
Zares? –Ja, res.
John, mi lahko še enkrat stisneš roko?
Vprašaj ga kaj. –Prav.
John, stisni mi roko,
če je Michael Jordan najboljši igralec vseh časov.
Pokaži kaj pastorju Jasonu.
Kaj pa vem, LeBron je tudi izjemen.
Kaj pa vem, mama, po mojem ne zmore.
Primi ga za drugo roko.
Ljubček, stisni mojo roko za Jordana ali Jasonovo za LeBrona.
Daj, prijatelj, zmoreš.
Najboljši igralec vseh časov.
Daj.
Videl sem! –Ja! –Videl sem!
John, kdo ima rekordnih šest NBA nazivov?
To!
Čutim, John!
In kdo je razočaral navijače z odhodom v Miami zaradi prstana?
Sliši naju! Roko mi je stisnil, Joyce!
Roko mi je stisnil. –Zdravnikom moramo povedati. –To, hudiča!
Oprosti, zaneslo me je.
Grem!
John, dr. Garrett tu.
Tvoja mama pravi, da jo slišiš. Je to res?
John, povej doktorju.
Najboljši igralec vseh časov? Stisni mojo roko za Jordana
ali doktorjevo za LeBrona. Prav, mišek?
Ni treba močno.
Samo daj nam znak, da nas slišiš.
Kdo je dobil šest NBA nazivov?
Mojo roko za Jordana in zdravnikovo za LeBrona. Prav? Zmoreš, mišek.
Stisnil sem ti roko, John.
Bi jo še ti meni?
Naključni mišični trzljaji so nekaj običajnega.
Niso bili naključni.
Ne, odgovarjal nama je.
Vem, da se lahko tako zdi.
Zdravo, punci.
Zdravo, ga. J. –Hvala, da sta prišli.
Hvala, da si prišla.
Rieger, Josh,
zvlecita se sem in me objemita.
Vesela sem, da sta dobro.
Žal mi je, ga. Smith. Midva sva kriva, da je John tu.
Ne.
Pomembno je le, da sta tu in stojita Johnu ob strani.
Nama z njegovim očetom to neskončno pomeni.
Zato hvala.
Prinesli smo voščilnice,
ki smo jih naredili za Johna. –Res …
Res čudovito. Hvala.
Primeš za hip?
Dovolita, fanta. –Hvala.
Ni besed. –Poslušaj.
Globoko mi je žal. –Niti besede več.
Cindy, ni tvoja krivda.
Žal mi je. –Zakaj smo šli na led? –Oprostite.
Česa ne bi dal, da bi ga zdajle poslal na klop.
Ste videli Facebookovo stran, ki smo jo naredili za Johna?
Ne. –Razširila se je po spletu.
Punci …
Res …
Res čudovito. Poglej
vse te molitve. –Naredil sem domačo nalogo!
Prišli smo v znak podpore. Nič ne moremo narediti,
zato ni treba predolgo ostati. –Rad bi ostal!
Iti moramo.
Dekleta, moramo se sprijazniti, da John morda ne bo preživel.
Mislim, da ne želiš doživeti tega. –Mama! –Jaz že nočem.
Ga. J., ste v redu? –Ja.
Mi prisluhnete?
Veste, da se tam v sobi John bori za svoje življenje?
Dobro? Zato se v tem prostoru ne bo govorilo negativno!
Nič! Prav?
Hvala. Nezaslišano.
Si dobro? –Še zdaleč ne!
Kako si drznejo? –Pogovoriva se.
Kaj je? –Skrbi me zate. Vem, da si jezna.
Ja, res sem.
Ti ljudje niso tvoji sovražniki, tudi če ne rečejo vsega prav.
Podpiram, kar si rekla.
Ampak način, kako si govorila z osebjem …
Kaj, Brian? Reci.
Želim, da pokažeš
malo prijaznosti ali dostojnosti.
Za sinovo življenje se borim! –Vsi se!
V tej nemogoči situaciji se vsi trudijo po svojih močeh.
Če ne bi bilo mene, najin sin zdajle ne bi bil živ!
Moja žena si. Ljubim te.
Naj se zgodi kar koli, ne želim, da bi obžalovala svoje vedenje.
In globoko v srcu vem,
da si tudi ti ne želiš tega.
Poniževanje drugih ne bo rešilo najinega sina.
Prosim te, spomni se, kdo si.
Če ne zaradi mene,
vsaj za Johna.
21. januar 2015 42 ur po Johnovi nesreči
Zbudi se.
Ljubica, zbuditi se moraš. Joyce, zbudi se!
Žena je sladkorna bolnica. Ne morem je zbuditi! –Pripelji zdravila!
Naj mi kdo pomaga!
Zdaj sem dobro. Sinoči sem najbrž vzela preveč inzulina.
V diabetično komo si padla.
Krvni sladkor je 70. –Hvala, sestra.
Vidiš? Dobro sem.
Joyce, reševati so te morali. –K Johnu moram.
Vsaj osem ur morate počivati.
S svojim sinom bi bila rada. –To ni prošnja.
Sladkorno tipa 1 imate.
Dehidrirani ste, čustveno izžeti in več dni niste spali.
John vas bo dolgo potreboval. –Tri ure, ne osem. To je največ.
Joyce, če vas najdem v sobi prej kot v petih urah,
vas bom prisilno spravil v bolnišnico čez cesto.
Ne bi si drznili. –Bi, z mojim blagoslovom.
Pet ur, Joyce. Izkoristite jih.
Zdaj res ni pravi čas.
Vem, Joyce.
Zato sem tu.
Le kaj si misliš o meni?
Veš, kaj?
Si najodločnejša mama medvedka, kar jih poznam.
Kako je John? –Stabilen je.
Ko sem bila stara 18 let,
sem dala prvega sina v posvojitev.
Nisem bila pripravljena
in moje življenje je bilo v razsulu.
Nisem si odpustila tega. Ne morem se sprijazniti.
Ne morem nazaj, ne morem popraviti.
Zato Johnu govorim, kako naj zapravi žepnino.
Brianu, kakšno kravato naj si nadene.
Za božjo voljo, vztrajala sem, da bo našemu psu ime Sammy.
John in Brian sta hotela Jodo.
Precej neumno ime. –Hvala.
In še vedno bi rada spremenila tvojo frizuro.
Vse življenje se trudim obvladovati izid.
Tega pa ne morem, ne?
Joyce, zakaj tega ne prepustiš Bogu?
Očitno smeš nazaj gor.
Ja.
Če nimaš nič proti, bom šla malo ven na svež zrak.
Prav, povedal jim bom. –Prav.
Vem, da ljubiš Johna tako močno kot jaz.
Morda še bolj.
Žal mi je.
Sem zlomljena,
obupana,
naduta ženska.
Vendar razumem.
Izpustiti ga moram.
Vem, da me ljubiš.
Kar koli si namenil
Johnu, Brianu, meni,
sprejmem. Sprejmem.
Brian, je vse v redu? –Po mojem ne.
John ima 40 stopinj vročine.
Dva cela dneva je dobival propofol,
dobival pa naj bi ga največ 24 ur.
Po mojem ima zato vročino.
Rekli ste, da s propofolom vzdržujete umetno komo. –Tako je.
Nismo imeli druge možnosti, kot da je uspavan.
Zaradi visoke vročine me zdaj skrbi,
da bi propofol in močni antibiotiki, ki mu jih dajemo,
trajno okvarili organe.
Torej ga zbudite.
Prosim? –Zbudite Johna.
Nehajte mu dajati vsa zdravila in naj se najin sin bori za življenje.
Rekli ste, da je zaradi teh zdravil slabše.
In tudi če se John zbudi, najbrž ne bo imel normalnega življenja.
Tako je. –Dobro.
Torej ga zbudimo.
Prav.
Počasi ukinimo vsa zdravila.
Jutri zjutraj ga bomo zbudili.
Mislim, da moramo prositi za pomoč. Za vso pomoč, kar jo lahko dobimo.
Nocoj smo izvedeli, da potrebuje John še en čudež.
Še vedno je v komi in še vedno se bori za življenje.
Johnova mama Joyce Smith
ne more od sinove bolniške postelje.
Zato se mi je pridružil družinski pastor Jason Noble,
ki želi nekaj povedati v imenu družine.
Jason.
Johnovo zdravljenje je na prelomnici.
Smithovi prosijo le za eno.
Zato, prosim, molite za Johna.
Njegova mama Joyce verjame, da lahko Bog naredi nemogoče.
Zato Ga prosimo tega. Hvala.
Smithovi potrebujejo nocoj naše molitve
v tej težki preizkušnji.
Ko smo prvič poročali o Johnu,
se je skupnost odzvala z neizmerno skrbjo.
Njegova zgodba se je dotaknila mnogih,
zato vas bomo ves čas obveščali.
John, svoje misli in molitve namenjamo tebi.
Kay Quinn v živo iz bolnišnice Cardinal Glennon.
Vrnimo se v studio.
Gospod, jutri napolni Johnov dih z življenjem.
Naj povsem okreva, če je to Tvoja volja.
Kličeš me k vodam,
v neznano, kamor ne morem stopiti.
In tam sredi skrivnosti najdem Tebe
v globini oceana.
Moja vera je močna
in kličem Tvoje ime.
Moj pogled je nad valovi.
Ko se dvigne ocean, bo moja duša počivala pri tebi.
Ker sem Tvoj
in Ti si moj.
Duh, vodi me tja, kjer moje zaupanje nima meja.
Naj hodim po vodi,
kamor koli me pokličeš.
John.
Vsi, ki jih poznaš, so pod oknom.
Popelji me globlje, kot lahko stopim
in moja vera bo močna
v navzočnosti Odrešitelja.
Duh, vodi me tja, kjer moje zaupanje nima meja.
Naj hodim po vodi,
kamor koli me pokličeš.
Popelji me globlje, kot lahko stopim …
Žal mi je za vse,
kar sem ti izrekla.
Meni je žal.
Moral bi biti ves čas tukaj.
Ob Johnovi strani. In tvoji.
Tukaj, zdaj,
nekako, močno,
zdaj Te potrebujemo,
brez Tebe ne zmoremo.
Tukaj, zdaj,
nekako, močno,
zdaj Te potrebujemo,
brez Tebe ne zmoremo.
Tukaj, zdaj,
nekako, močno,
k Tebi kličemo.
In
moj pogled je nad valovi.
Ko se dvigne ocean, bo moja duša počivala pri tebi.
Ker sem Tvoj
in Ti si moj.
Tommy?
Rada bi se zahvalila, ker si mi rešil sina.
Samo svoje delo sem opravljal.
Upam, da bo dobro.
22. januar 2015 72 ur po Johnovi nesreči
Pustil vaju bom sama. Tole je družinska zadeva.
Na hodniku bom, če bi me potrebovala.
Res je družinska zadeva.
Zato moraš ostati.
Ja. –Prav.
Ste vsi pripravljeni?
Dobro. Začnimo s spodbujanjem dihanja.
To bo pomagalo odpreti njegove dihalne poti in pljuča.
Potem lahko odstranimo dihalno cev.
Odstranili bomo intubacijsko cev.
Johnova pljuča so se delno sesedla, zato naslednji korak ne bo lahek.
Malce se umaknite. –Prav.
Bolničar.
Je vse v redu? Kaj se dogaja? –Joyce!
Mama, oče, naj sliši vajin glas.
John, mama in oče sta tu. Ob tebi sva, sinko.
Vse je v redu, tu sva. –John, tukaj sva.
Rada te imam. John? –Kisik.
Kisik je odprt.
Dobro.
Samostojno diha. Dajmo mu narkan.
0,4 mg, prosim.
To bi moralo Johna v naslednjih minutah spraviti k zavesti.
Potem bomo videli, kakšno je stanje.
Tole je šlo tako dobro, kot je sploh mogoče.
Strašno je bilo.
To je proces. –Prav.
Zdaj bomo čakali.
John.
John, mišek.
Boriti se moraš.
John.
John, vrniti se moraš k nam.
Boriti se moraš.
Zmoreš, John.
Vrniti se moraš k nam, John.
Namen imaš in ljubljen si.
Boriti se moraš.
Vse je v redu, John.
John. –Tukaj smo. Vse je v redu.
Razumeš, kaj govorim?
Dobro si, John. –Mama in očka sta tu.
Vsi so tukaj.
Nesrečo si imel.
Veš, kdo sem?
Rada te imam.
Mama.
John. –Tukaj sem.
Tukaj sem.
Tukaj sem, mišek. Tukaj sem.
VODA ŽIVLJENJA KRŠČANSKA GIMNAZIJA
Leta 1885 je Douglass napisal "Zgodbo o življenju Frederica Douglassa",
ki je postala vodilni primer književne zvrsti, znane kot …
John se je zbudil! –Njegova mama pravi, da govori.
Njegova mama pravi, da govori!
Mojbog! John se je zbudil!
John se je zbudil!
Mojbog!
John se je zbudil!
John Smith se je zbudil!
Ponavljam, John Smith se je zbudil!
Vdihni.
Še.
Še enkrat.
Tvoja pljuča so zelo čista.
Kisik v krvi je zrasel.
Dr. Garrett? –Ja?
Izvidi bakterijskih kultur v Johnovih pljučih so negativni.
Ponovite preiskavo. –Sem jo že.
Je to dobro?
Nadvse dobro, mišek.
Wendy, bi pomagala mlademu Johnu pri dihalnih vajah? –Seveda.
Ko bo Wendy pripravljena, globoko vdihni, da bomo izmerili kapaciteto.
Kar koli potrebujete.
"Kar koli potrebujem."
Joyce.
Pred 48 urami so bila Johnova pljuča napolnjena s krvjo.
Ves čas smo mu morali dajati adrenalin, da je srce delalo.
Bele krvničke so propadale hitreje, kot sem kdaj koli videl pri kom.
Njegovi možgani so bili nevrološko mrtvi,
hkrati pa so mu odpovedovali vsi organi.
Pa ga poglejte zdaj.
Zdravnik sem. Moral bi poznati te reči.
Vendar ni drugega pojasnila.
Vajin sin je čudež.
Hvala vam.
Presenečenje!
Hvala vam.
Hvala.
Mojbog.
Kaj je to?
Mojbog! Mega!
Ne morem je še prijeti.
Živjo, Abby.
Živjo, John.
Chayla, utihni.
Dve, ena.
Dva tedna pozneje
16. februar 2015 28 dni po Johnovi nesreči
Živjo, John!
Dobrodošel nazaj!
John!
Dobrodošel nazaj, John. –Hvala, ga. Abbott.
Hvala vam.
Dobro, pojdimo k 19. poglavju zgodovinskega učbenika.
Ga. Abbott, vem, da moram veliko nadoknaditi.
Ne, John, nič ne skrbi.
Vesela sem, da si spet z nami. –Hvala.
John,
spraševala sem se,
zakaj po tvojem
Bog nekatere reši, drugih pa ne?
Veš,
pred dvema letoma sem izgubila moža.
Anevrizmo je imel
in je umrl v spanju.
Še vedno skušam to dojeti.
Žal mi je.
Ne, meni je žal.
Ne vem, kaj sem mislila. Očitno nisem.
Pojdi za prijatelji. Jutri se vidiva, prav?
Ne mine dan brez Johnovega …
Ko je življenje težko, MOLI! Ko je življenje lepo, MOLI! JOHN
BOG SE NAS JE DOTAKNIL SKOZI TEBE
John, zakaj imaš ti takšno srečo, moja mama pa umira?
Kaj dogaja, čudežni deček? –Kam bežiš?
Saj ne boš poskusil spet hoditi po vodi?
Tommy?
Tommy Shine?
John?
Lepo vas je končno spoznati. –Enako.
Sedel sem in razmišljal, ali se naključja res dogajajo.
Hvala, da ste me rešili.
Nisem te rešil jaz, John.
No, sem, ampak nisem.
Tistega dne sem bil
pripravljen dvigniti roke od tebe.
Nato sem slišal glas, ki mi je rekel: "Pojdi nazaj."
Bog mi je povedal, kje te bom našel.
No, če Bog je,
ne vem, kaj ti je namenil, toda očitno je nekaj posebnega.
Morda velja to za naju oba.
Tam? –Ja, tam.
Dobro jutro! –Dobro jutro.
To nedeljo imamo presenečenje za vas.
1. marec 2015
Prosil bi dobro prijateljico
Joyce Smith in njeno družino, da se mi pridruži na odru.
Radi te imamo, John!
V vseh letih duhovniške službe
nisem nikoli slišal ali videl česa podobnega.
John, česa se spomniš?
Je vklopljen?
Spomnim se prebujanja.
In najprej sem zagledal mamo,
kako me drži za roko.
Govorila mi je, da bo vse v redu.
Ko sem bil dojenček in me ni nihče želel,
sta me moja starša želela.
In ko ni nihče verjel, da lahko preživim,
je moja mama vedela, da lahko.
Mama,
rad te imam.
Rada te imam.
Oče,
tudi tebe imam rad.
Rad te imam, John.
In vsem, ki sprašujete, zakaj jaz,
ne vem.
Toda izjemna učiteljica mi je nekoč rekla
"Ne moremo vrniti preteklosti,
lahko pa pridobimo ali izgubimo prihodnost."
In rad bi se zahvalil Gospodu.
Zdelo se mi je dobro,
da bi John spoznal nekatere, ki so mu rešili življenje.
Gasilci Wentzvillskega gasilskega društva,
prosim, vstanite.
Operaterji za nujne primere in člani reševalne enote,
prosim, vstanite.
Člani Policijske postaje Lake Saint Louisa,
prosim, vstanite.
Člani medicinske ekipe Sv. Jožefa, prosim, vstanite.
In člani medicinske ekipe Cardinal Glennona, prosim, vstanite.
Neizmerna hvala za vaše neutrudno služenje.
Ker se žrtvujete.
Prosim, ostanite tako. Vstanite vsi iz šole, ki ste molili zanj.
Prosim, vstanite vsi, ki ste doma molili zanj.
Prosim, vstanite vsi, ki ste v tej cerkvi molili zanj.
Hvala vam. Prosim, sedite.
Mislim, da pravijo, da je ljubezen
najmočnejša sila na tem svetu.
S soprogom sva prepričana,
da brez ljubezni ne moremo uspeti, ne moremo rasti.
Ne moremo najti svojega mesta na tem svetu.
In moč ljubezni, posebej Božje ljubezni,
je resnično edina sila, ki nam vse to omogoča.
Hvala, da imate radi Johna
in hvala, da imate radi nas.
Iskrena hvala.
Hvala vam.
John! Orel, orel!
Pacient je umrl. Mati je molila. Pacient je oživel. DR. KENT SUTTERER
Joyce, Brian in John še vedno živijo v St. Charlesu v Misuriju.
Ostali so v tesnih stikih s pastorjem Jasonom.
Joyce uživa s svojo družino in kot prostovoljka.
Celo rap glasbo posluša.
In še vedno bi rada spremenila pastorjevo frizuro.
John si je povsem opomogel.
Živi v služenju in rad trenira košarko.
Prevedla: Miša Šavor
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija